-+I+Danmark+er+jeg+født+(1850)

Digtet er skrevet af H. C. Andersen i 1850, som var nationalromantikkens tid. Hele essensen af digtet er, at få os til at føle danskhed og H. C. Andersen lægger meget vægt på, at Danmark er et smukt og rart sted med masser af hygge, hvor der er plads til alle.

// ”hvor staaer fuldmaanen over kløver-engen” //

H. C. Andersen rejste rigtig meget, (heraf ordsproget ”at rejse er at leve”) og han har derfor fået sit indtryk af, at Danmark er meget betydende for resten af verden, selvom det er et lille land, med i digtet.

// ”et lille land – og dog saa vidt om jorden” //

Digtet er en fantastisk en hyldest til det danske land og den danske natur.

// ”hvor oldtids kjæmpegrave staae mellem æblegaard og humlehave” //

Teksten perspektiveres til nationalromantikken i form af, at Danmark skal rystes sammen. Hvad udad tabes, indad vendes. – vi har tabt Slesvig-Holsten, så vi sætter mere pris på, hvad vi har.

Hver strofe afsluttes med: //”dig elsker jeg! – Danmark mit fædreland!”// hvilket er en uforlignelig kærlighedserklæring. At ordstilling i ”jeg elsker dig” er ændret til ”dig elsker jeg” giver belæg for hvert ord, og teksten er derfor stadig kraftfuld den dag i dag.

[|Billede: Christian Købke (1838)]